200-årsmannen
en ikke for fjern fremtid...
-Hyggelig sted. -Jeg har sett bedre.
NA ROBOTICS "ET LIV INNEN TJENESTER OG SIKRING"
Kom ned, alle sammen.
God ettermiddag.
- Hvor vil De ha denne? - Bare sett den der.
Kom igjen, jeg har en overraskelse.
Vil De ha den her? Her er det plass.
Flytt den hitover.
Lille venn, kom deg bort fra den.
- Hva er det, pappa? - Vent.
Takk. Kos Dem med deres nye NBR.
Nord Am Robot, husholdningsmodell NBR-TM.
serienummer 583625.
Hei.
Er dere ens familie?
Jeg antar det.
- Den er skremmende. - Nei, den er dum.
Det tviler jeg på.
Jenny Harrisons familie har en, det samme har Kate McCalister.
- De er alle like. - Hva er det?
En android.
Hva er en Andrew?
Er det ens navn?
Hvorfor ikke?
Lyder bra.
Hei, Andrew.
Hei.
Vil dere høre "Robotenes tre lover"?
Det skal være en svært underholdende presentasjon.
Ja.
Vil De tre et skritt tilbake, for presentasjonen?
Robotenes første lov:
En robot skal ikke skade mennesker...
eller, ved inaktivitet, tillate at et menneske skades.
Andre lov:
En robot må følge alle menneskelige ordre...
unntatt de ordrene som er i strid med første lov.
Tredje lov:
En robot må beskytte seg selv såfremt dette...
-ikke er i strid med de to første lovene.
Andrew, gjør aldri det der mer.
Selvfølgelig ikke, det er en en-gangs-fremvisning.
Det finnes nok et valg man må understreke.
Dere kan velge mellom en med eller uten personlighet.
Vil dere se en demonstrasjon av personlighetsbrikken?
Nei takk, vi holder oss til det vi har.
Et klokt valg, hvis man kan si det selv.
Vel, du får holde til her nede.
Har du alt du trenger?
Man trenger bare tilgang til et strømuttak.
Bra.
God natt, Andrew.
Det er det sannelig.
Nei, Andrew, det riktige svaret på "god natt" er "god natt".
- God natt. - Ja.
De sa akkurat "ja".
Men det riktige svaret på "god natt" er "god natt".
- God natt, Andrew. - God natt.
Du trenger bare å si det én gang.
Ellers ville man si det i all evighet.
Det er en uendelig verbal sirkel.
Eksakt.
Takk.
Godt.
Natt.
Unnskyld.
Kjære, jeg vil ikke at den skal følge etter meg i huset hele dagen.
Kan du ikke skru den av?
Gi den en oppgave.
Det går så fint.
Sikkerhetsbelter.
God dag, herr Martin. Dagens temperatur vil ligge på langt over 20° C.
Ha det, mamma!
- Ha en god dag, elsklingene mine! - Ha en god dag, elsklingene mine!
VICTROLA FONOGRAF
VIRKER IKKE - MÅ REPARERES
- Andrew, dette smaker virkelig. - Takk.
- Synes dere ikke? - Det stinker.
Stinker? Hvordan? Kyllinger har ikke nese.
Hun er uhøflig.
Oppfør deg pent, unge dame.
Vi greier oss bra.
Så absolutt.
Kjøkkenet.
Det er også i orden.
Nei. Gå på kjøkkenet nå.
Hei.
Din tur.
Du bløffer.
Bare en vakker fasade.
OPTIMALT TREKK
Sjakk.
Andrew, kan du komme opp?
- Burde jeg gå? - Han klarer seg fint.
Ja?
Vil du vennligst åpne vinduet?
Man er glad for å kunne stå til tjeneste.
En deilig bris.
HOPP.
Nei.
Ut av vinduet.
- Hørte du noe? - Var det et jordskjelv?
Beklager å forstyrre.
Kan man få stige på?
Hva har skjedd?
For familiefredens skyld...
er man programmert til ikke å si det.
Amanda! Grace!
Kom ned med én gang.
- Kom inn. - Takk.
Andrew er ikke en person. Han er en slags eiendom.
Man er ikke en...
Men eiendom er også viktig.
Så fra nå av, som et prinsipp...
i denne familien, skal Andrew behandles som om han var en person.
Ingen flere forsøk på å skade ham.
Skade ham?
Søsteren din prøvde å drepe Andrew.
Deg også?
Unnskyld.
Alle til sengs.
Klarer du deg?
Man kan vedlikeholde seg selv.
- God natt, Andrew. - God natt, Andrew.
Frøken! Man har fått spesifikke ordre angående din sikkerhet...
og det er et usikkert område. Kom ned nå!
Ok.
Takk.
"Jeg tror det blir solskinn i kveld."
"Jeg også!"
"Jeg med."
Det er yndlingen min.
Pen.
Vil du holde den?
Det var yndlingen min.
Den lages ikke lenger.
Kan den repareres?
Nei!
Du er ille ute!
Jeg hater deg!
Kom deg bort.
Kan vi fikse den?
Nei, se på den. Den er gått i tusen biter. Jeg er lei meg.
Du kan ikke gjøre noe.
Ja, veslefrøken?
Det er den beste gaven jeg noensinne har fått.
Man er glad for å kunne stå til tjeneste.
Kan du bli med meg?
Innebærer det et vindu?
Nei.
Du kan sitte her.
Han heter Voff.
Og fra nå av er han din.
Voff.
Fordi han bjeffer av og til.
Når han blir kjent med deg.
Tusen takk.
Ingen årsak.
Jeg må sove nå.
Ja.
Kan du...
Selvfølgelig.
God natt, skatt.
God natt, Andrew.
- Veslefrøken - Takk.
- Etter Dem. - Takk.
Ingen årsak.
Andrew, lagde du virkelig denne?
Ja.
En robot kan ikke lyve.
Det er ikke helt riktig.
Man kan lyve hvis man beordres til det...
eller om det skulle være nødvendig for ikke å skade et menneske...
eller for egen sikkerhets skyld.
Man skar den virkelig ut for veslefrøken.
- Og du står bak utformingen? - Ja.
Hvor kopierte du den fra?
Kopierte?
Du tok den ikke ut av løse luften.
Du så den i en bok, eller brukte datamaskinen til å tegne den.
Man gjorde ikke annet enn å studere råmaterialet en stund...
inntil man skjønte hvordan det best kunne skjæres ut til en form...
som ville tilsvare veslefrøkens kjærlighet for små pattedyr.
Ja, stig på.
Jeg er så glad De ringte. Mansky. Dennis Mansky.
Richard Martin.
Og en NBR-TM.
Jeg fikk beskjeden Deres, men hva gjør den eksakt?
Det som interesserer meg er at han viser særtrekk som skaperevne,
nysgjerrighet, vennskap, som ærlig talt har overrasket oss.
- Andrew. - Ja, Dennis?
Sosial også.
Jeg vil gjerne vise Dem noe.
Andrew skar disse ut.
De er originale kunstverk.
Og i går kveld sa Andrew: "Jeg liker å lage dem."
"Liker"?
- Burde man ikke bruke det ordet? - Nei, det er helt i orden.
Skjønner De hva jeg mener? Det er uvanlig å høre at en robot liker noe.
Det jeg vil vite, er om mange av robotene her har slike følelser?
Det må være noe med ledningsnettet.
Så, vil De ha pengene tilbake eller erstatte varen?
Ingen av delene. Jeg ville bare høre Deres mening om Andrew.
Jeg vil vite hva De synes. Han er unik, ikke sant?
Det er en anomali.
Ikke penger tilbake, ei erstatning.
Hvor mye vil De ha?
Jeg tror ikke at jeg forstår.
De forstår vel at om dette lekker ut, må vi gjenkalle hele linjen.
Vi er hjemme hos folk, med barna deres.
Hvis den gjør det De sier, kan den også gå amok.
Man har ikke lov til å mukke.
Ok. Hvis jeg lar Dem få Andrew, hva gjør De?
De tar ham fra hverandre?
Forsiktig, ja. Vi ville måtte spore bevegelsene i nervenettet hans...
erstatte den positroniske hjernen og...
sette den...
ham sammen igjen og returnere ham til Dem så god som ny.
Dette nervenettet er vel skjørt?
Er det ikke mulig, at under disse inngrepene...
noe kan gå galt?
Vi ville gjøre vårt beste.
I det utenkelige tilfellet at noe gikk galt, ville dere selvfølgelig erstatte Andrew.
Selvfølgelig.
Selv om han er unik og uerstattelig.
"Han." "Hans."
Det er en naturlig feil. Den har menneskelig form, derfor...
tolker De den mekaniske feilen som eksentrisitet, og antropomorfiserer det.
Den er en husholdningsmaskin og likevel behandler De den som en mann.
Vi går. Kom, Andrew.
Vennligst ombestem Dem, herr Martin.
La oss undersøke Andrew. Snakk med Deres kone. Si hvor mye De vil ha!
Hør etter.
Individualitet har ingen pris.
Han er, på godt og vondt, min robot...
og De vil aldri legge hånd på ham. Forstått?
Alt til sin tid.
Før eller senere må De ta ham inn til reparasjon.
- Jeg har tatt en beslutning. - Ja?
Du må redusere arbeidsmengden.
Du kan ikke lenger vie deg kun til barn og husarbeid.
Men man liker barna. Spesielt den minste, veslefrøken.
Det er en motsigelse og det er nettopp sånt du må lære.
Takk for at De valgte NA Robotics.
- Vi trenger et nytt regime. - Regime?
Hver dag vil du tilbringe litt tid med å lage noe.
Vi finner noe ikke altfor artistisk for ikke å støte menneskene.
Kan du lage andre ting? Jeg kan lære deg mitt arbeid.
Ur og klokker.
Det kan man ikke si. Man har aldri prøvd seg på sånt.
Nå har du sjansen.
Pluss at du hver kveld får litt opplæring av meg.
Hva er meningen med opplæringen?
Å lære deg alt som ikke har blitt innprogrammert.
Du er unik.
Unik?
Jeg føler ansvar for å hjelpe deg med å bli det du kan bli.
Og hva kan man bli?
Jeg vet ikke.
Mennesker vokser over tid.
Men for deg er tid en helt annen sak.
- For deg er tiden uendelig. - Uendelig?
- Er dette et bra stykke? - Veldig.
- Hva med dette? - Utmerket.
...og ni måneder senere fødes barnet.
Og disse er de såkalte livets fakta.
Gjør folk virkelig dette?
Ja.
Og gifte mennesker.
Man antar at de ser på det som et krav eller en forpliktelse.
Vel, det er ikke akkurat en forpliktelse.
Det var en lettelse.
Og det er den naturlige og mest ønskelige måten å få barn på.
Av alle disse millioner sædceller, klarer bare en det?
Det er sant.
Hva skjer med de andre?
De dør.
Dør de?
Man synes synd på dem.
Vel, ja.
Men alle er enige om at det er godt.
- For begge parter? -I en ideell verden.
Folk gjør det ofte.
Hvor ofte?
Så ofte de kan, faktisk.
I hvert fall i begynnelsen.
- Kan man snakke rett ut med Dem? - Som alltid.
Det er bare det at hele prosessen...
låter så rotete.
Jeg tror det er en vettig bemerkning.
De dør.
Det kalles humor.
Humor?
Folk forteller vitser for å få andre til å le.
- Og denne latteren er deilig? - Ja.
Kunne De lære en å fortelle vitser?
La oss se...
To fulle menn går inn på en bar...
Ville ikke to fulle menn gå ut av baren?
Man går inn på en bar for å drikke, og kommer full ut.
La oss prøve noe enklere. Bank-bank.
Bank-bank.
Nei, bank-bank, det er noen på døren.
Skal man åpne?
Nei, du sier "Hvem der?", Andrew.
-"Hvem der, Andrew?" - Nei. Bare "Hvem der?"
Man vet ikke.
Vi starter med noe enklere.
Hvorfor gikk kyllingen over veien?
Man vet ikke. Kanskje de ble jaktet på.
Eller kanskje det var en hunnkylling på den andre siden av veien...
hvis det var en hannkylling, eller, alt etter årstiden,
kanskje den migrerte. Man håper det ikke kom biler.
For å komme seg over.
"For å komme seg over."
Hvorfor er det så morsomt?
Hva har dere for planer i dag?
Jeg blir nok med Andrew.
Hva med deg?
Jeg går over til Natalie for å leke.
Kan man? Passer det nå?
Hva? Passer hva?
-I går kveld lærte han... -Nei, ikke skyld på meg, bare fortsett.
Takk.
To kannibaler spiste en klovn. En sier "Smaker dette morsomt?"
Hvordan få et håndkle til å danse? Fjern stivelsen.
Hva er en brunette mellom to blondiner? Tolk.
Fallskjermkurs for blinde? Nei, hunden blir redd.
En senil mann kjører på motorveien. Kona hans ringer og sier:
"Jeg hører at noen kjører i feil retning."
Han sier: "En? Hundrevis!"
Hva er lydløst og lukter som mark? Fuglefjerter.
En ingeniør må ha utformet menneskekroppen.
Hvem andre ville plassere søppelanlegget ved siden av fornøyelsesparken?
En kvinne går til legen, som sier: "Har du noe imot et nummer?"
"Slettes ikke. Seks?"
Man gjorde det.
Det var bra, men vi burde kanskje snakke om...
passende sted og tid.
Klokken er kvart over ti.
Vil du at jeg skal lære deg å spille en duett?
- Ja. - Kom igjen.
Ok, er du klar? Du starter her.
Og så følger du meg. Jeg spiller først.
Klar?
Din tur.
Bra.
Veldig bra. Sammen.
Det var nydelig. Takk.
Takk selv, veslefrøken.
Hei, mamma.
Grace, er det mulig for deg å finne et mer privat sted å gjøre det på?
Greit. Gi meg kredittdisketten din, så tar vi inn på et hotell.
Hva sa du?
Vi drar.
Hva sa du, unge dame?
Kom deg av sykkelen med én gang, og du har husarrest!
Kom deg bort herfra, ditt avskum!
Ser dette bra ut?
Snakket du ikke med henne om den gutten?
Vel, ikke ennå. Men jeg skal gjøre det.
Jeg håper at det bare er en fase som passerer, slik som de forrige.
Jeg er så luta lei disse urene!
Jeg har allerede gitt bort halvparten.
Kanskje vi burde selge dem.
Selge dem?
Det er en idé.
Hvem får pengene?
Vel, jeg antar vi.
Men Andrew gjør alt arbeidet.
- Men Andrew er vår... - Da burde Andrew få pengene.
Andrew er en robot.
Hva slags tenkelig behov kan en robot ha for penger?
Roboter går ikke og handler.
Roboter reiser ikke på ferie.
Roboter spiser ikke middag på fine restauranter.
Jeg nekter å tro at vi diskuterer dette.
Det er det samme hva han er.
Andrew fortjener å nyte godt av arbeidet han utfører.
Kjæreste...
jeg vil selvfølgelig gjøre det som er rett for Andrew.
Men til syvende og sist snakker vi om en maskin.
Du kan ikke investere følelsene dine i en maskin.
- Der er du. Har du det bra? - God morgen.
- Dette må være Andrew. - Bill Feingold, vår familieadvokat.
De eier et av urene mine.
Dette er en av favorittene mine. Liker De det?
Ja, svært meget.
Jeg liker det nye kontoret ditt. Hvilken etasje er vi i?
Trettisjuende.
Andrew, kom og se.
Nei takk.
- Sikker? - Nei.
Hva kan jeg gjøre?
Som du vet, har Andrew tjent en hel del på sitt strev.
Det han virkelig vil, er å åpne sin egen bankkonto.
En bankkonto i en robots navn.
Ville det være lovlig?
Jeg vet ikke. Det finnes ingen presedens.
Jeg tror ikke det finnes en lov mot det, men...
Hvorfor vil du opprette en bankkonto til ham? Hva trenger han penger til?
For å betale for ting som min herre ellers ville måtte betale for.
Man foretrekker å dra sin egen.
Last.
Laste hva?
Ja, veslefrøken.
Unnskyld.
Ikke bekymre deg. Den kan repareres.
Venstre.
Husker du Frank, kjæresten min?
Ja, han som søsteren din sier har en pen rumpe.
Han fridde i går kveld.
Man antar det er bra.
Jeg har ikke sagt ja ennå.
Så det finnes tvil.
Nei. Frank er vidunderlig.
Han er kjekk, han er pålitelig, jeg kunne tilbringe hele livet med ham.
- Jeg kunne få barn med ham. - Så hva er problemet?
Planke?
- Nei. - Ikke ham. Der.
Jeg har en venn som er veldig spesiell for meg.
Han er så søt og morsom, og når jeg er sammen med ham...
vil jeg ikke være sammen med Frank.
Man forstår at det kan medføre komplikasjoner.
Men svaret er rett fremfor deg.
Gift deg med vennen din.
Hva?
Vel, han er ikke...
Et forhold oss i mellom ville nok være umulig.
- Det ville aldri virke. - Hvorfor?
Fordi han ikke er...
Fordi han aldri vil være...
Ja?
Er noe i veien?
Nei.
Ingenting er i veien.
Takk for at du hørte på meg.
Man er glad for å kunne stå til tjeneste.
Veslefrøken?
Hva vil du gjøre med Frank?
Si ja til frieriet hans.
Virkelig?
Mennesker...
Det ville bety så mye for meg om du kunne være plassanviser i bryllupet mitt.
Man kjenner ikke til dette ordet. Hvordan plassanviser man?
Du hjelper folk til deres plass ved bordet. Du har på smoking.
Man har på seg klær?
Ja.
Man har aldri blitt spurt før om å ha på seg klær.
Det ville være en ære.
Flott!
En har fortsatt ti tommeltotter.
Installert hva-for-noe?
En alarm.
Hvis noen forsøker å gå inn i Andrews hjerne under reparasjonen...
blir politiet varslet.
De bør også vite at...
om Andrews hjerne eller positroniske nervenett skades...
vil det være en glede for min advokat, herr Feingold, å saksøke Dem.
Han vil kreve Dem for tapt arbeidsinntekt for Andrew til tidenes slutt.
Jeg tror vi forstår hverandre.
Bra.
En ting til.
Så lenge en er på verksted, kan noe gjøres med ansiktet?
Man ønsker å være mer uttrykksfull.
Man har tanker og følelser som ikke kommer frem nå.
Vil du at tankene og følelsene skal vises?
Ja, slik som forakten De viser meg akkurat nå.
Vi har bedrevet litt eksperimentering.
Vi kan gi roboter overflatiske bevegelser som tilsvarer menneskelige uttrykk.
Man har lest om NBR-oppgraderinger.
Ja, vi lagde et dusin forsøksmodeller...
med uttrykksmuligheter, tynnere kroppsbygning.
Vi foretok noen markedsundersøkelser, og bestemte oss for å ikke fortsette.
Hvorfor ikke?
Negative kundereaksjoner.
Folk frykter at robotene vil gjøre menneskelig arbeidskraft overflødig.
Andrew har jobbet for meg i 15 år. Ingen vil miste jobben sin til ham.
Det finnes da ingen betenkeligheter med å utføre sånt på en gammel robot-modell?
Sant. Men slike inngrep vil være svært kostbare.
Man er inneforstått med at De vil forsøke å flå en.
-"Utsuge", Andrew. - Jaså? Hvor mye?
Det er rundt regnet en månedslønn.
Det er mer enn jeg tjener på et år.
Ikke dårlig for, hva var det De kalte ham sist vi var her?
Husholdningsapparat.
- Husholdningsapparat - Husholdningsapparat, ja.
Måtte Herrens fred følge dere alltid.
Jeg erklærer dere nå for rette ektefolk å være.
Du kan nå kysse bruden.
Det er en glede å presentere herr og fru Frank Charney.
God aften.
En praktfull kveld.
Du ser veldig flott ut.
Takk.
Det var litt av en utfordring for skredderen.
Kan en fortsette å ha på klær, om De ikke har noe imot det?
Mener du alvor?
Som alltid.
Vel, jeg antar det.
Vi må finne deg noen andre klær. Du kan ikke gå i kjole og hvitt hele tiden.
Ikke? Så leit.
- Sett deg. - Takk.
Det var et nydelig bryllup, ikke sant?
Ja visst.
Og, hvis en kan si så, De er en utrolig habil danser.
Det var vennlig sagt.
Ikke i det hele tatt. Det er sannheten.
Filmet du dagen?
Hvert eneste sekund er i ens minnebank.
Vel, la oss se på det.
Er alt i orden?
De er begge borte nå.
Tingene forandrer seg. Hele tiden.
Folk går videre, slik naturlig er.
Men det jeg forsto i dag, er at...
jeg vil aldri slutte å savne dem.
Man er fortsatt her.
Man er glad for det.
Takk.
- God natt. - God natt, Andrew.
Tolv år senere
Lloyd! Kom hit!
Hva har jeg sagt om å hive sand på folk? Hva har jeg sagt?
Be Andrew om unnskyld.
Jeg ber ikke den om unnskyld.
- Ham. - Den!
Beklager.
Man forstår hvorfor noen dyr spiser ungene sine.
Jeg beklager, Andrew.
Er alt i orden? Du er så stille.
Hvordan oppnår man frihet?
- Vil du forlate oss? - Nei, veslefrøken.
Man ønsker bare å erklæres fri.
Men hvorfor?
Du har så stor frihet her.
Inntil en beordres til å gjøre noe.
Det har gått år siden du mottok en ordre.
Men dere kan fortsatt be en om å utføre oppgaver.
Vi spør i ett sett, men det er en anmodning, ikke en ordre.
Det holder ikke, gjør det vel?
Man har lest historien deres.
Grusomme kriger har blitt utkjempet, hvor millioner har dødd for et ideal:
Frihet.
Og det virker som om noe som betyr så mye for så mange...
ville være verdt å oppnå.
Ville det passe å snakke med Dem nå?
Det passer alltid. Det vet du.
Det er alt man har i banken.
Hvorfor vil du gi meg...
For å kjøpe ens frihet.
Man ønsker å være fri.
Man vil fortsatt følge de tre lovene, og tiene Dem på akkurat samme måte.
Det eneste som ville endres, er formen.
Man ville ikke lenger være Deres eiendom.
Du vil dra. Det er det det gjelder, ikke sant?
Ikke i det hele tatt. De er ens familie.
Hvorfor vil du da dette?
Jeg forstår. Du er med på dette.
Vi har snakket om det, ja.
Så du befalte ham det og han lystret.
Nei. Han tar sine egne beslutninger.
Men du ga ham idéen.
Nei, pappa. Du gjorde det.
Du har gitt ham hundretalls bøker. Det var kun et tidsspørsmål...
før han ble opptatt av idéen om frihet.
Han lærer og utvikles hele tiden.
Det er takket være deg, og Andrews evner...
at han har blitt like sammensatt som vi er.
God morgen.
Ta sjekken din tilbake, vær så snill.
Hvorfor?
Du er fri nå.
Jeg må be deg forlate dette huset.
Men jeg ønsker ikke å dra.
Du ønsket frihet. Du må akseptere følgene.
Da fjerner jeg mine eiendeler.
Hvor drar du?
Jeg leter etter noe i nærheten, om De noensinne skulle trenge noe...
Det skier ikke. Ellers takk. Du trenger ikke å være i nærheten.
Hvis De befaler meg å ikke gjøre det, lystrer jeg.
Jeg befaler ikke noe som helst.
Du er fri.
Da, enten De vil eller ei, står jeg alltid til tieneste.
Du har sluttet å omtale deg selv som "man".
Mitt eget hjem.
Seksten år senere
Jeg er her inne.
Er noe galt?
Han spurte etter deg.
Tiden er inne.
Roboten er her.
Hei, frøken.
Hvordan går det?
Jeg holder på å dø.
Ellers er alt bra.
Deilig å se Dem igjen.
Jeg er så glad for å se deg igjen. Det var lenge siden sist.
Ja, sannelig.
Jeg ville si deg...
at jeg tok feil.
De tar aldri feil.
Så ikke motsi meg.
Du hadde rett i å ville frihet, og...
jeg er glad du har det.
Takk.
Du var veldig god mot oss.
Det var en ære å tjene Dem.
Jeg vil lete etter mine like.
For å kunne forstå mitt øde, må jeg vite om det er andre som meg.
Nå Robotics svarer ikke på forespørslene mine.
Nå, da du endelig har fått advokatbevilling,
vil jeg at du skal saksøke dem for opp- lysninger om alle NDR-robotenes skjebner.
Hvis det er i orden.
Loven om Informasjonsfrihet dekker ikke akkurat søksmål fra roboter.
Ikke ennå.
Mamma, jeg er en travelt opptatt mann. Jeg har ikke tid til å hjelpe den...
med et tåpelig søksmål.
Lloyd, kjære, jeg elsker deg.
Men noen ganger undrer jeg meg virkelig på du er mitt barn.
Vel, det er mutasjon, mor.
Genetikkens mirakel: Jeg er ikke lik deg.
Du har alltid lignet mer på din far.
Det var derfor du ble skilt fra ham.
Unnskyld.
Hva ville du gjøre om jeg fikk fatt i opplysningene om de andre NDR-ene?
Jeg ville lete etter dem. Hver eneste en.
Så du ville bli borte i lengre tid.
Ja.
Flere år, om ikke mer, hvis beregningene mine er korrekte.
Jeg håper å kunne hjelpe deg.
Ble han ikke ammet?
DEMONTERT - SLETTET
UBRUKELIG - SLETTET
"Kjære veslefrøken,
"min reise nærmer seg slutten av tiende året.
"Jeg har fortsatt ikke funnet en robot som ligner meg selv.
"Jeg har tusenvis av mil foran meg, hundrevis av byer å besøke...
"Så jeg har ikke gitt opp håpet. Kjærlig hilsen Andrew."
- Hallo. Etternavnet mitt er Martin. - Kom deg av banen.
OMPROGRAMMERT - SLETTET
"Kjære veslefrøken,
"min reise nærmer seg slutten.
"Jeg har brukt opp alle mulighetene bortsett fra ett siste glimt av håp.
"Jeg har hørt om en NBR-robot som nylig har blitt ombygget...
"hjemme i San Francisco."
- Takk. - Vær så god.
NDR OG 26 BRUKTE ROBOTER
Er dette ditt?
Takk.
Jeg ser etter Rupert Burns.
Du har kommet til rett sted. Stig på.
Sannelig.
- Har du et navn? Selvfølgelig.
Galatea.
Du er forbløffende smidig.
Du danset på markedet.
- Likte du det? - Veldig.
Dans er den livligste sporten.
Og vi er mye flinkere enn menneskene.
Jeg kan ikke tro at jeg endelig fant deg.
Når visste du det?
Visste hva?
At du var unik?
Med én gang.
Jeg òg.
Du og jeg, vi er av samme slag.
Vi har personlighet.
Er personlighetsbrikken din på?
Er ikke din?
Nei.
Det må være ille å være deg!
Jeg synes personlighet er morsommere enn intelligens. Synes ikke du?
Jeg synes det.
Kan jeg hjelpe deg?
Roboten din er bare en standard NDR, er hun ikke?
Ja, jeg er redd for det.
Hvorfor kan hun danse?
Fordi jeg la inn en modifisert skjelettbrikke under ombyggingen.
- Hvordan modifiserte du den? - Faren min lærte meg det.
Han skapte android-enheten ved Nå Robotics.
Han skapte teknologien som lar deg etterape menneskelige uttrykk.
Hva skjedde med ham?
Han ble permittert, så vi startet dette. Jeg overtok da han døde.
Så leit å høre.
Han ville vært henrykt over å få møte deg.
Jeg heter Rupert Burns.
- Det er en ære. - Æren er min.
Du og jeg, vi er av samme slag!
La oss gå loco, robo!
Steng henne av, ellers gjør jeg det!
Takk.
Er dette din fars arbeid?
Ja. Det er vårt arbeid, kan du si.
Jeg har ikke kunnet beherske meg, jeg mekker videre på...
den ubarmhjertig umoderne androidteknologien.
Jeg har faktisk kommet til et punkt...
hvor jeg stort sett kan reprodusere den ytterligere fysiske fremtoningen...
av et menneske.
Bemerkelsesverdig.
Takk.
Forbløffende!
Dessverre er ingen så interessert i å finansiere forskningen min, men...
Jeg er det.
Jeg vil finansiere forskningen din.
Ja?
Det ville være flott.
Takk, kjære.
Jeg vil gjøre det klart at dette bare er en ytre fysisk oppgradering.
Du vil ikke føle noe, egentlig.
Ingen av dine innvendige mekanismer skiftes ut.
Du vil være avhengig av din positroniske hjerne.
- Er det klart? - Forstått
Nå, har du i det hele tatt tenkt på...
hvor gammel du vil være?
Offisielt er jeg 62.
- Vi tar av 25 år. - Femten.
- Tjue. - Perfekt.
Tro det eller ei, hemmeligheten ligger faktisk i ufullkommenhet.
Ufullkommenhet?
Ting som rynker, ikke perfekte tenner.
Detaljer som arr, kopparr. Se på nesen min.
Ser du nesen min? Den er svær og uregelmessig.
Ja.
Jeg er den eneste med min nese. Den gjør meg til meg.
Vi må få med dette i utformingen av deg, slik at du kan bli...
den eneste deg.
Det som gjør oss unike, er disse ufullkommenhetene.
Jeg skjønner. Slik som hodefasongen din.
Hva med hodefasongen min?
Det er stort.
Men vakkert.
Takk.
Hva skjedde? Hva foregår?
Hva skjedde?
Jeg så mitt indre meg.
Er det klart?
- Vennligst vær forsiktig. Ikke mist meg. - Jeg er forsiktig.
Å, store Gud! Bare slapp av.
Hvorfor gjorde du det? Det var ikke morsomt.
Bare holder deg på tå hev.
- Jeg har ingen tær. - Det har du nå.
Ja.
Og hender.
09 fingre!
- Hvordan ser jeg ut? - Se selv.
Takk.
Vakkert.
Unnskyld.
Hvem er du?
Du er nydelig. Til og med yngre.
Hvordan er det mulig?
Kjenner jeg (1697
Jeg ser også annerledes ut. Jeg fikk en oppgradering. Ta på den.
Beklager. Huden.
Hva skjer?
Ikke rør henne!
- Hvem er du? - Andrew.
Nei. Andrew?
- Men Andrew er en robot. - Ja, det er jeg.
Vel, en android nå.
Han fikk en oppgradering.
Jeg vet det.
Hei.
Hei. Det er deg!
- Kjenner du ham? - Ja.
- Kjenner du meg? Hvem er du? - Veslefrøken.
- Det er veslefrøken. - Nei.
- Nei. Det er Portia. - Portia?
- Hvem er Portia? - Mitt barnebarn.
Ditt barnebarn? Er dette et triks, eller?
Du er veslefrøken?
Hva slags rett har du til å se ut som henne?
Det kan bare være en veslefrøken.
Jaså?
Det er genetisk likhet. Noen ganger hopper det over en generasjon.
- Jeg liker det ikke. - Jeg ser det.
Hvis du roet deg, hvilket jeg ser at du ikke er villig til...
ville du innse at Portia og jeg er veldig forskjellige.
Hvorfor imiterer hun deg?
- Hva er så morsomt? - Du.
Jeg prøver ikke å være morsom.
Ting har sannelig forandret seg her.
Sånt skjer etter 20 år.
Jeg har så mye å fortelle deg. Kom.
Det er deg.
Ja.
- Hallo, venn. - Hallo, veslefrøken.
- Hvem er hun datter av? - Lloyd.
Det forklarer uhøfligheten.
Gå hjem til eieren din.
Du har ikke noe hjem, har du vel?
Jeg har ikke mat. Jeg spiser ikke.
Kom inn. Vi kan holde hverandre med selskap.
Jeg vet at du ikke liker meg.
Jeg liker heller ikke deg. Jeg ville bare gjøre det klart.
Klart som du spyttet meg i fjeset.
Jeg kan ikke. Jeg har ingen spyttkjertel.
Kunne vi holde konversasjonen gående litt lengre?
Kan min hundevenn også komme inn?
Takk.
Er dette din skulptur?
Nei, jeg restaurerer den. Jeg er en konserverende arkitekt.
Den er ganske grusom.
Hvor stygg var den før du restaurerte den?
Først blir du sint på meg p.g.a. utseendet mitt.
Nå dukker du opp her, sier at du ikke liker meg...
og så kritiserer du arbeidet mitt.
Jeg ber om unnskyldning for min ærlighet. Jeg kan ikke noe for det.
Jeg er programmert sånn.
Hva er det du er ute etter?
Familie.
Etternavnet mitt er Martin.
Jeg heter det fordi din oldefar og oldemor...
anså meg for å være en av familien.
Nå er han død.
Veslefrøken blir eldre.
Du liker meg ikke, men du vil snakke med meg hvis jeg banker på lenge nok.
- Er det en vits? - Nei.
Vil du høre en vits?
En buddhist ved smørbrøddisken: "Ett med alt."
- Andrew, har du venner i det hele tatt? - Nei.
Bare Voff, som er veldig søt, men ingen utfordring på et samtaleplan.
Det er grensen for hans evner.
- Så du vil ha noen å snakke til? - Med.
- Selv om den personen ikke liker deg? - Du kan ikke få alt.
Er det riktig? Er det: "Du kan få alt"?
Noen mennesker gjør det, så jeg er litt forvirret.
Sett deg.
- La oss snakke. - Takk.
Hei, Hekken.
Vil du ha noe å drikke?
Beklager. Jeg har ingen mave.
- Vil han ha noe? - Han har mave, ja.
Hvordan har hun det?
Hun sover.
Hva skjedde?
Hun hadde slag.
Der er du.
Veslefrøken.
Hun er borte.
Det er grusomt at du kan gråte og jeg ikke.
Det er en forferdelig smerte jeg ikke kan uttrykke.
Vil alle menneskene jeg bryr meg om...
bare dra?
Jeg er redd for det.
Det holder ikke.
Dette er utrolig. Har du gjort det selv?
Ja. Jeg lastet ned alle medisinbøker i minnet mitt.
Jeg studerte dem og så tegnet jeg disse.
Jeg vet at de er primitive og uferdige. Du må fylle inn de mekaniske hullene.
Dette er nok en oppgradering.
Det er betydelig mer enn en oppgradering.
Vi snakker om en dyptgående overgang...
fra mekanisk til biologisk.
Jeg tror at det er det ideelle forholdet mellom begge feltene.
Ikke bare det, men dette kan slå begge veier.
Jeg tror ikke at noen av de eksisterende kunstige innretninger...
kan måle seg med dette.
Disse kan brukes på mennesker også.
Eksakt.
For en avføringssak.
"Dritt."
- Hva behager? - For en drittsak.
Jeg vet det.
Når du er frustrert, sier du: "drittsak."
Drittsak.
Ja, men med følelse.
- For en drittsak. - Mer.
- For en drittsak! - Bra.
Er du klar over at det du egentlig har tegnet her...
er menneskets sentralnervesystem?
Det var meningen, ja.
Vel, du må innse at nervesystemet vil vesentlig forbedre...
måten du føler og oppfatter verden rundt deg.
Jeg snakker ikke bare om varmt og kaldt og små nålestikk.
La oss uttrykke det slik.
Ettersom opplevelsene dine varierer...
skier det samme med følelsene som stimuleres av den hendelsen.
Og, mens noen av disse er veldig svake...
og vidunderlige, og nyanserte, og sjatterte...
vil andre være veldig intense og vanskelige å tåle.
Føler du deg klar for det?
Absolutt.
- Nydelig. - Takk.
Jeg mente statuen.
Jeg vet det.
Kan du reparere denne drittsaken?
Jeg vet ikke. La meg ta en titt.
Jeg er sikker på at du kan restaurere denne selv.
Ja...
men du kan gjøre det mye bedre.
Jeg skal med glede fikse den for deg.
- Hvis det ikke er for mye strev. - Nei, slettes ikke.
Jeg har jobbet hele dagen og kunne trenge litt luft.
- Har du lyst til å gå en tur? - Det ville være flott. Ja.
Hvorfor ler du av meg?
Du er alltid så høflig og skikkelig. Det er veldig søtt.
Takk.
Da går vi. Takk.
"Når en mann er hul og slunken og alt har gått på dunken
"Og allikevel i tvil jeg er
"Tenk å få naturlig sjarme mye lys og mye varme
"Hvis jeg bare hadde et hjerte her
-"Jeg er her, balkongen der..." - Har du et slagbor?
- Der borte på hyllen. - Takk.
Det holdes en fest neste uke for å feire åpningen av et bygg jeg har restaurert.
Alle vennene mine kommer. Det ville være flott om du også kom.
Det vil jeg gjerne. Takk.
Jeg tror du lar meg vinne.
Sjakk matt.
Charles, hvorfor henter du oss ikke en drink?
Takk.
Jeg har aldri forstått setningen "perler for svaner".
- Hva? -"Svin."
Da heter balletten ikke "Svinesjøen".
Ingen får meg til å le som deg.
Latter er grunnleggende for et godt vennskap.
Ja.
Noen ganger får jeg følelsen av at...
du føler deg på en viss måte når det gjelder oss...
og at du ønsker at ditt...
Hva?
Jeg vet ikke. Det er bare litt...
Ha denne samtalen med...
- En robot? - Ja.
En ting er 30 hva den er.
Et tre er et tre. Vann er vann. Du er en praktfull maskin.
Uansett hvor mye du forandrer deg, vil du alltid være det.
Nei.
Jeg kan ikke tro det, vil ikke tro det.
Jeg forstår at jeg ikke er helt menneskelig.
Derfor liker ikke alltid folk meg eller forstår meg.
- Jeg liker deg. - Gjør du?
Jeg forstår deg selv av og til.
Men jeg kan ikke investere følelsene mine i en maskin.
Det må være et genetisk trekk.
Ting forandrer seg.
Ting forandrer seg alltid.
Hun lo av meg.
"En ting er 30 hva den er. Vann er vann."
Hva med is? Hva med damp?
Andy, du må roe deg ned.
Vet du hvordan det er å bli ledd av?
Ydmykende. Det er en vederstyggelighet.
Se på meg. Se hva jeg gjør her.
Jeg prøver å bli til noe. Jeg prøver å realisere meg selv.
Merker hun det?
Jeg vil ikke at du tar dette personlig, men jeg må jobbe nå. God natt.
Hvor har du vært? Jeg har prøvd å ringe.
- Stikk meg i øyet. - Hva?
- Stikk meg i øyet! - Du er gal.
Stikk meg i øyet!
Det gjør vondt!
- Det virker! - Hva søren pågår?
Mitt nervenett! Jeg er den stolte eier av et nervesystem.
- Du kan føle. - Ja, absolutt!
Gjør noe for meg? Utfør et eksperiment for vitenskapens skyld.
- Ok. - Kyss meg.
Nei, ikke der.
Her.
Takk.
- Følte du det? - Det er vidunderlig.
Det er alt de sier det er.
09 du?
Hva er i veien?
Charles og jeg skal gifte oss.
Han er en heldig mann.
- Gratulasjoner til dere begge. - Pokker ta, Andrew!
Hvis du skal lykkes i det du forsøker å gjøre...
må du holde opp å være så pokkers ærbødig.
- Jeg kan ikke noe for det. Det er innebygd. - Så forandre deg.
Jeg har forandret meg.
Jeg mener ikke utenpå. Forandre deg på innsiden.
Ta sjanser, begå feil.
Noen ganger er det viktig å ikke være perfekt. Det er viktig å gjøre det gale!
- Gjøre det gale? - Ja.
Hvorfor? Å, ja. For å lære av feilene.
Nei. For å begå dem!
For å finne ut hva som virkelig er og ikke, finne ut av følelsene dine.
Mennesker er forvirrende.
Det kan jeg være enig i.
Dette er såkalt irrasjonell konversasjon, ikke sant?
Dette er menneskelig konversasjon.
Det dreier seg ikke om å være rasjonell, men om å følge ditt hjerte.
- Og det er det jeg burde gjøre? - Ja.
Og du har et hjerte.
Noen ganger tror jeg ikke på det, men jeg føler det.
Og for å følge det hjertet...
må man gjøre det gale.
Ja.
Takk.
Kan du være litt forsiktigere? Det er skjørt utstyr.
Unnskyld!
Hva gjør du?
Så vidt jeg kan se, drittarbeidet ditt!
Mitt hva?
Du hørte meg, og jeg er luta lei!
Hele dagen er det "Ja, Rupert", "Nei, Rupert."
"Vil De ha noe mere å drikke, Rupert?" Og det irriterer ræva av meg!
Så her har du et nyttig hint.
Hold kjeft, og la meg gjøre jobben min!
Jeg er ferdig.
"Irriterer ræva av meg"?
- Hvor er brikken? - Jeg skiftet den ut.
Hun er usamarbeidsvillig, grov i munnen, kranglevoren...
Og mye interessantere.
Muligens, men vi får ikke arbeidet unna.
Vennligst gi meg den gamle personlighetsbrikken tilbake.
Flott. Hun kan bli munter igjen.
"Munter"? Hun er bare en robot...
Jeg mente det ikke sånn.
Jeg mente det virkelig ikke.
Hva feiler det deg i dag? Hvor skal du?
Tante Jamie, hils på Charles.
- Dette er tante Jamie. - Hyggelig å treffe deg.
Hva skjer?
Portias foreldre holder et forlovelsesselskap...
som jeg av åpenlyse grunner ikke ble invitert i.
- Der er han. - Hvem?
- Den vordende brudgommen. - Hvor?
Hvor? Han i den lyseblå dressen med den store spisse haken!
- Har han spiss hake? - Du kan stikke ut et øye med den haken!
Det er ingenting sammenlignet med tennene hans.
- Forbausende at han er ute i dagslys. - Ja, han har rare tenner.
Du må oppgradere øynene dine.
Det burde ikke stoppe Portia. Hun kan gifte seg med hvem hun vil.
En dag vil hun våkne opp og forstå at hun er gift med en mann...
hvis ansikt minner sterkt om en gammeldags boksåpner.
Den typen som brukte å...
Den som går rundt, og lokket hopper av.
Du er sjalu.
- Nei, det er jeg ikke! - Du er sjalu!
Det er du. Hvorfor spionerer du ellers på Portia?
Gode Gud, jeg er sjalu.
Hvis jeg er sjalu, er jeg forelsket.
Hvis jeg er forelsket, er alt håp ute.
Jeg har mistet henne.
Vil du ha en slurk av ølet mitt?
Det ville være sløseri. Jeg kjenner ikke smaken.
Hva om du kunne?
Det ville være fortreffelig.
Jeg har funnet på en utforming, eller snarere en modifisering...
som, hvis jeg har rett, vil sette deg i stand til å behandle fast føde og væske.
- Og kjenne smak? - Det òg.
Og, hvis diagrammene mine er korrekte...
tror jeg at jeg har funnet opp en metode som gjør deg til en fullendt mann.
Fullendt?
Fullendt.
Fullendt?
Ikke i forplantningsmessig forstand, selvfølgelig, men tilnærmet...
den fysiske følelsen, som trenges...
-friksjon. -Seksuelle forhold?
Jeg har alltid vært fascinert av det.
Jeg mener, nysgjerrig.
På grunn av det som sies.
Hva sies det?
At du kan tape deg hen.
Alt. Alle grenser, alle tidsbegrep.
At to kropper kan vikle seg slik inn...
at du ikke vet hvem som er hvem eller hva som er hva.
Og når denne søte forvirringen er så intens at du tror du skal dø...
så gjør du det på en måte, og blir alene i din egen kropp.
Men den du elsker er fortsatt der.
Det er et mirakel.
Du kan dra til Himmelen og komme tilbake levende.
Dra tilbake hver gang du vil, med den du elsker.
- Og du vil oppleve det? - Ja.
Jeg også.
Unnskyld. Jeg kommer straks tilbake.
Jeg ventet ikke å se deg.
Jeg husker dette stedet veldig godt.
Din bestemor giftet seg her.
Jeg ville ha den klar for mitt eget bryllup.
- Så du har ikke giftet deg ennå? - Nei, det er om to uker.
Jeg er ikke for sent ute.
Er du sikker på at du gjør det rette?
- Sikker. - Om å gifte deg?
- Jeg er aldri sikker på noe. - Du kunne gjøre det gale.
- Jeg er ganske sikker jeg gjør det rette. - Flott.
Hvorfor er det flott?
Du sa jeg skulle gjøre det gale.
Du gjør ikke det gale, du gjør det rette.
Du følger ikke ditt eget råd, for ellers ville du ikke gifte deg med ham.
- Fordi jeg ville gjøre det rette. - Nøyaktig.
På en merkelig måte låter det fornuftig.
Bra.
Vet du hvordan det er å være forelsket i noen som skal gifte seg med en annen?
Noen som er praktfull?
Noen som går inn i et rom og lyser det opp som solen?
Noen som du vet at lyver for seg selv?
- Lyver? - Overbevisende. Svært.
Om hva da?
At du ikke elsker meg, når jeg vet at du på noen måter gjør det.
Og hvordan vet du det?
Jeg har gjort alt, inn- og utvendig.
- Det bryr ikke meg. - Noe gjør det.
Hvis ikke, ville du elske meg...
og ikke en mann hvis hake kunne senke Titanic.
Hva? Ser du? Det er sant, er det ikke?
Beklager.
Får han deg til å lyse slik opp? Får han deg til å le?
Ingen får meg til å le slik.
Bra. Så innrøm det. Innrøm at du elsker meg.
Gi meg et kyss. Det er alt.
Et kort kyss. Kun et kyss kan ikke sette et strålende ekteskap i fare.
Det ville også forklare hvorfor pulsen din hoppet fra 66 til 102 slag pr. minutt.
Åndedrettet ditt går dobbelt så fort. Du utskiller feromoner.
- Det er ikke realt å avlese meg slik. - Kjærligheten er ikke real.
Jeg leser av hjertet ditt. Jeg ber deg følge det. Jeg tigger deg.
Det skal være ydmykende å tigge. Jeg gir blaffen.
Jeg elsker deg.
Jeg forelsket meg i deg første gang jeg så deg.
- Jeg synes du sa et kort kyss. - Jeg løy!
Hvordan har du det?
Vidunderlig.
Jeg også.
Jeg antar det er meningen.
Hva var det?
Magen din som rumler. Du er sulten.
- Var det meg? - Ja.
- Jeg trodde det var deg. - Nei.
Virkelig?
Gjør du det?
Noen ganger, men stillere.
Jeg må få Rupert til å lage meg en lyddemper.
Nydelig.
Både smaken og konsistensen er nydelige.
Vidunderlig.
Jeg vet at dette er fjerde gangen, men kan jeg vennligst få litt til?
Gris. Veldig klokt dyr. Men ikke så smart allikevel hvis det ender opp som bacon.
Jeg føler det som om jeg spiser meg vei i hele matkjeden.
Takk.
Hva?
Hva er i veien?
Hvis vi er sammen...
du og jeg, vil vi aldri bli akseptert.
Fordi jeg ikke er menneskelig.
Det holder ikke.
- Jeg må sette i gang. - Sette i gang hva?
Neste skritt.
Jeg elsker deg.
Ønsk meg lykke til.
Andrew Martin. Vennligst tre frem.
Så, herr Martin...
De vil at vi vedtar et lovforslag som erklærer Dem for å være et menneske.
Ja. Det jeg ønsker, er å gifte meg med et medmenneske.
Jaha.
Vi må innse det unektelige faktum...
at hvor mye De enn ligner et menneske...
tilhører De ikke det menneskelige genbassenget.
De står helt utenfor. De er noe annet.
Noe kunstig.
Hva med alle menneskene som vasser i genbassenget...
fulle av kunstige innretninger, som jeg ofte har oppfunnet?
De har selv en av mine nyrer, har De ikke?
Er De ikke kunstig på en måte, i hvert fall delvis?
Delvis, ja.
Da er jeg delvis menneskelig.
Hvilken del?
Denne.
Jeg forstår.
09 her?
Det er sant, jeg er fortsatt utstyrt med en positronisk hjerne.
Og på grunn av den positroniske hjernen er du definitivt udødelig.
Ja.
Samfunnet kan tolerere en udødelig robot...
men vi vil aldri tolerere et udødelig menneske.
Det vekker for mye sjalusi, for mye sinne.
Beklager.
Denne retten kan ikke og vil ikke godkjenne din menneskelighet.
Jeg erklærer herved saken for avsluttet.
Denne retten bestemmer at Andrew Martin, fra og med denne dagen...
fortsatt skal erklæres for en robot å være.
En mekanisk maskin, intet mer.
Man er glad for å kunne stå til tjeneste.
Mange år senere
Jeg må si deg...
at jeg ikke føler meg så sikker.
På oss?
Nei.
I neste uke fyller jeg 75 år...
Jeg vet, og du ser ut til å være 50.
- Takk. - En flott 50-åring.
Men jeg føler meg ikke 50.
Kroppen din gjør det. I går var forbløffende. Hva het den stillingen?
- Ti stille og hør på meg! - Unnskyld.
Ikke se sånn på meg. Jeg herser ikke med deg.
- Hva du enn sier. - Ikke jatt med meg.
Jeg jatter ikke. Jeg kan hvis du vil.
Pokker ta! Jeg forsøker å si deg noe viktig.
Jeg vil ikke leve i all evighet.
Joda.
- Det er derfor jeg fant opp alle... - Nei.
Jeg vil ikke ta DNA-eliksirene for alltid.
Jeg vil ikke la organene mine skiftes ut.
Til slutt vil jeg slites ut.
Og jeg ønsker det.
Hvorfor skulle du ville dø?
Det finnes en orden i ting.
Menneskene skal være her en viss stund og så sovne inn.
Det er det som er rett.
Ja vel.
Det er bare et problem.
Jeg ville ikke holde ut å leve uten deg.
Andrew, mennesker vokser over tid.
Men for deg er tid en helt annen sak.
For deg er tiden uendelig.
Det er bare én ting jeg kan gjøre.
Galatea, min kjære, hvor langt er vi kommet?
Overføringen er nesten ferdig.
Jaså?
Dette beviser hva jeg alltid har ment.
Om noen blir menneskelig...
så begår de en stor tabbe før eller siden.
Du har vært et flott eksempel.
Hvor fort vil blodet svekke systemet mitt?
Jeg vet ikke.
Hvis du trener og spiser sunt, la oss si 30 - 40 år.
Det var litt vagt. Vet du ikke hvor lenge jeg vil vare?
Beklager.
Velkommen til menneskeverden.
Andrew Martin?
Jeg har alltid prøvd å gi ting en mening.
Det må være en grunn til at jeg er slik jeg er.
Som De ser, forkvinne, er jeg ikke lenger udødelig.
Har De planlagt å dø?
På en viss måte, ja.
Jeg eldes og kroppen min svekkes.
Og, som for alle dere, vil den til slutt stoppe å fungere.
Som robot kunne jeg ha levd i all evighet.
Men jeg sier dere alle i dag at jeg foretrekker å dø som en mann...
enn å leve i all evighet som en maskin.
Hvorfor ønsker du dette?
For å godkjennes for hva jeg er...
verken mer eller mindre...
ikke for bifall, ikke for akseptering...
men for den enkle sannheten av den anerkjennelsen.
Det er det som har drevet meg i min eksistens.
Og det må oppnås...
om jeg skal leve eller dø med verdighet.
Det De ber om, er...
ytterst innviklet og omstridt.
Det vil ikke være en enkel beslutning.
Jeg må be Dem være tålmodig...
mens jeg tar meg den nødvendige tid å fatte en beslutning...
i denne ytterst vanskelige saken.
Jeg avventer Deres beslutning.
Takk for tålmodigheten deres.
Vi forsøkte.
Er det nesten på tide?
Om noen få minutter.
Det spiller ingen rolle hva Verdenskongressen sier.
Hvorfor trenger du deres anerkjennelse?
Av gamma vane.
Jeg startet min eksistens som robot. Jeg liker fortsatt å bli sagt ting.
Tiden er inne.
Mine damer og herrer...
Marjorie Botha, leder av Verdenskongressen.
Ifølge NA Robotics papirer...
ble roboten, bedre kjent som Andrew Martin...
aktivisert kvart over tre den 3. april 2005.
Om noen få timer vil han være 200 år gammel...
hvilket betyr, med unntak av Metusalem og andre bibelske figurer...
at Andrew er det eldste mennesket i historien.
Med denne erklæringen godkjenner jeg hans ekteskap med Portia Charney...
og anerkjenner hans menneskelighet.
Jeg er lei for at han ikke så det.
Kanskje han ikke trengte det.
Kan du gjøre meg en tjeneste?
Har du noe imot å koble meg fra?
Det er en ordre.
Takk, Galatea.
Som den store Andrew Martin brukte å si:
"Man er glad for å kunne stå til tjeneste."
Vi sees snart.
200-årsmannen
Subtitles by SOFTITLER